Kelionė į Mažąją Lietuvą visada žada įdomių susitikimų su pasieniečiais ir knygnešiais. Vytauto Didžiojo pagrindinės mokyklos mokytoja Zita Ambrakaitienė savo trečiokams parengė būtent tokį mokslo metų pabaigos ekskursijos maršrutą.
Kirtus dabar jau tik simbolinę Mažosios Lietuvos sieną ties Šventosios upeliu ir nuvažiavus dar šiek tiek kilometrų Klaipėdos link, pirmasis sustojimas – Bardinų užkardoje. Iš autobuso pabirusių keliauninkų laukė pats užkardos vadas Giedrius Ranonis. Jis papasakojo, ką ir kaip dirba pasieniečiai. Įdomiausia buvo – kaip, ir vaikai nenusivylė gavę prisiliesti prie kai ko labai pasienietiško.
Visą Bardinų pasienio ruožą trečiokai apžiūrėjo kaip ir pasieniečiai – monitoriaus ekrane, išbandė pareigūnų džipą, pamatė, kokia valtimi jie patruliuoja Nemune. Ir sniego roges tik apžiūrėjo – vasarą jomis, deja, nepavažiuosi. Gavo vaikai pačiupinėti ir tikrus pasieniečių ginklus, o įdomiausia buvo taiklumo pamokėlė – nusitaikyti galima žiūrint į ištiestą savo smilių.
Tikrą pasienį ir kas už sienos keliauninkai išvydo užlipę ant Rambyno kalno. Lietuvos valstybės siena eina Nemuno viduriu, bet jokios linijos nei tvoros upėje nėra, tik abiejose pusėse pasieniečiai atdžiai stebi, ar nėra pažeidėjų.
Rambyno kalnas – legendomis apipintas. Jas vaikai perskaitė dar prieš kelionę, o nuo kalno leidosi į Mažosios Lietuvos patriarcho Martyno Jankaus muziejų Bitėnuose. Savo namuose M. Jankus buvo įsteigęs spaustuvę ir spausdino lietuviškas knygas, kai Lietuvoje jos buvo uždraustos. Didžiulę ranka sukamą knygų spausdinimo mašiną trečiokai suko prigulę. Paskui „Knygrišio dirbtuvėlėje“ lankstė lapus, susegė ir pasidarė sau po knygelę. Pasidairydami į paveikslus palakstė po muziejaus kiemą – galeriją po atviru dangumi.
Tada jau suko namų link, nors ekskursijos programa dar neišseko. Viešvilės užkardoje trečiokų laukė kinologai su šunimis. Užkardos vado įsakymu šunys buvo atšaukti iš tuo metu vykusių pratybų, kad susitiktų su trečiokais ir parodytų jiems, kaip yra pasirengę tarnybai pasienyje.
Nuo Viešvilės nebetoli Smalininkai – rytiniai Mažosios Lietuvos vartai. Vaikai pailsėjo miesto parke ir rankiodami akmenėlius ir kriauklytes pasivaikščiojo Nemuno pakrante. Mokytoja atkreipė vaikų dėmesį į senųjų namų architektūrą, kokios Jurbarke nėra. Namų sienos virš lubų paaukštintos, tai vadinama ertikiu. O ertikyje įstatyti langeliai.
Šią kelionę mokslo metų užbaigimo proga vaikams dovanojo tėveliai. Edukacinę programą Martyno Jankaus muziejuje finansavo mokykla. Susitikimą su pasieniečiais surengti padėjo užkardoje dirbanti Petro Luko Baravyko sesuo, o mama važiavo kartu ir fotografavo.
„Pasieniečiai mus priėmė gerai pasiruošę ir labai pagarbiai bendravo su vaikais. Edukacija muziejuje buvo įdomi, o vaizdas nuo Rambyno kalno – gražus. Didžiulį įspūdį vaikams padarė net pievoje besiganiusių lietuviškų juodmargių banda. Jie dar savaitę šnekėjosi ir gyveno tais įspūdžiais“, – apibendrino Mažąją Lietuvą trečiokams parodžiusi mokytoja.